*** BALADĂ DE IARNĂ *** Episodul 16
Traducerea și adaptarea ~~ Claudia75 ~~
Am vrut să-ți spun.
Multă vreme m-a frământat gândul că n-am făcut-o.
Am vrut atât de mult să-ți spun.
Să-ți spun că te iubesc.
Îți mai amintești altceva?
Da.
Îmi amintesc întâmplări din liceu.
Cum am fost mustrați,
cum am coborât în altă stație, în prima mea zi acolo.
- Cum am mers la cabană cu grupul. - Ți-i amintești pe prietenii noștri?
Yong-kuk, Jin-suk și Chelin...
Da.
Îmi amintesc că am fost răutăcios,
că te-am supărat,
că ți-am spus de Polaris, Steaua Nordului.
Acum știu de ce ai dat companiei numele de "Polaris".
Dle. Kim. Ce-o să mă fac?
Acum că dna. Kang Mi-hee vine încoace, simt fluturași în stomac.
Ai vorbit serios când ai spus că ești nebun după ea?
Sigur, ai crezut că glumesc?
Prima dragoste e pentru totdeauna.
Dle. Kim, ai un oaspete.
M-am gândit că e mai bine să le returnez.
Cadoul de la părinții tăi...
și banii pe care mi i-ai dat pentru organizarea nunții.
Ați muncit din greu pentru nuntă.
Îmi pare rău că lucrurile au luat întorsătura asta.
Cred că suferi.
- E suportabil. - Îmi pare rău.
Sincer.
Te consider fiul meu.
Eu sunt cel căruia îi pare rău.
Doream s-o fac pe Yujin fericită.
Doream o familie,
copii care să semene cu mine și Yujin.
Mi-am dorit cu adevărat s-o fac fericită.
Îmi pare rău.
Hai să mergem la Seul. Și trecem și pe la spital.
Odată ce memoria începe să revină,
totul se întâmplă dintr-odată.
Hai să mergem la spital ca să-ți recapeți toate amintirile.
Și dacă îmi revin și cele neplăcute?
Nu ai amintiri neplăcute. Nu ai niciuna.
- Ar trebui să pleci. Probabil ești ocupat. - Vă conduc.
Nu ne-am văzut de mult timp.
Da, așa este. Am aflat că Hyun-soo a murit.
Înțeleg.
Am citit despre tine în presă.
- E mai bine să plec. - La revedere.
Cum de o cunoști?
Este mama prietenei mele.
Ați cunoscut-o pe Jung Yujin, nu-i așa?
Jung Yujin?
- E mama lui Jung Yujin? - Da.
Aici mi-ai pus mănușile în mâini.
Ai intrat în casă.
Am intrat în casă?
Te invitasem la cină.
Da, ai dreptate.
De ce am plecat așa din casa ta? S-a întâmplat ceva?
Nu, din câte știu eu. Aranjam masa când am aflat că plecasei.
Atunci te-am văzut ultima oară. De ce ai fugit așa?
Bănuiesc că partea asta nu ți-o poți aminti.
- Yujin. - Mamă!
- Ce faci aici? - Sunt doar în vizită.
Bună seara.
- Sunteți sănătoasă? - Da.
Tu cum te simți?
Bine. E frig. Ar trebui să intrați în casă.
- Intră și tu. Ne vedem mâine. - Bine.
Și-a redobândit memoria complet?
Își amintește totul, cu excepția câtorva lucruri.
Mă bucur să aud. Dar cred că îi e greu.
E greu când îți amintești prea multe lucruri
și la fel de greu când nu-ți amintești deloc.
Nu pot să-l părăsesc pe Joon-sang.
Îi duc dorul de mai bine de zece ani.
- Ați cunoscut-o pe Jung Yujin, nu-i așa? - Jung Yujin.
E mama lui Yujin.
Alo?
- Unde ești? - În Choonchun.
Nu ți-ai revenit complet. Ce faci acolo?
Trebuia să aflu ceva. De ce m-ai sunat?
- Te întorci până mâine dimineață? - Despre ce este vorba?
Ah, da, mâine pleci în Japonia.
- Voi ajunge înainte să pleci. - Bine.
Trebuie să vorbesc cu tine, așa că sună-mă cum sosești.
- Aștepți de mult timp? - Bineînțeles.
Jung Yujin, ești "Dșoara. Întârziată".
- "Dșoara Întârziată". - Cum?
Va fi greu s-o scurtăm.
- Încearcă totuși. - Sigur.
- Joon-sang a telefonat? - Încă nu. Iată-l!
Mamă.
Am rămas blocat în trafic pe drumul încoace. Unde-ți sunt bagajele?
- Nu ne-am văzut de ceva vreme. - Sunteți bine?
- Semeni mult cu tatăl tău. - Poftim?
Vreau să spun... Semeni mult cu tatăl tău?
Da, mi s-a mai spus.
- Mergem? - Da.
Te sun când ajung.
Mamă.
Despre ce doreai să vorbim?
- Vorbim când mă întorc. - Vă urez o călătorie sigură.
Acesta-i stadiul actual. Cred că putem respecta scadența.
Contez pe tine.
Stai puțin.
Puzzle-ul ăsta...
Nu-mi spune că l-ai stricat ca să-l poți face din nou.
Ești culmea. Am plecat.
- Dle. Park. - Da?
- Maine vei fi în Seul? - Cred că da.
Bun. Mâine să lași biroul deschis.
- Ce se întâmplă? - Hai să luăm cina la mine acasă.
Dai o petrecere de casă nouă?
- Nu, o simplă cină. - Nu e 'o simplă cină'.
O casă nouă, o petrecere de inaugurare... Urmează să aud că te însori.
În vremurile noastre, regula e să le faci în ordine inversă.
Deci e o repetiție.
O repetiție...
Joon-sang.
- La ce te gândești atât de intens? - La nimic special.
Nu poți mânca toate astea. Cumpără câte puțin.
Nu te teme că o să le devorez eu pe toate.
- Le scot eu. - Hai să le scoatem împreună.
- Parcă am fi căsătoriți. - Poftim?
Am spus că am impresia că am fi căsătoriți.
Cu tine alături, simt că ar trebui să-mi invit prietenii,
să le arăt casa noastră și să le accept felicitările.
Când o să termini de mâncat toate astea?
Pariez că o să arunci mare parte din ele.
Și o să te pun să plătești când o s-o faci.
Până mâine le dau gata.
- Tot ce-i aici? - Da.
Mâine este ziua mea de naștere.
Ce-ai spus?
- Maine e ziua mea de naștere. - Joon-sang.
De ce ești așa surprinsă? Hai să dăm o petrecere mâine.
Nu ne-am sărbătorit împreună aniversările de zece ani.
Hai să ne luăm revanșa mâine.
L-am invitat pe dl. Kim. O să mă ajuți să gătesc, da?
Vrei să inviți prieteni, nu-i așa?
De aceea ai cumpărat atâta mâncare?
Nu e vorba de asta.
Sang-hyuk se pricepe de minune să aleagă muzica emisiunii lui.
Am ascultat-o din întâmplare, iar acum sunt un admirator.
Sang-hyuk. Ce-i cu tine?
Cum reziști?
Mănânci regulat, dormi bine și lucrezi sârguincios?
Cred că n-ai nimic.
Nu e în regulă. Mă simt prea bine.
Nu cred că realizez încă ce s-a întâmplat.
Nu știu dacă Yujin a devenit parte din mine sau nu.
Chiar și nefiind fizic unul lângă altul, eram împreună.
Când am fost în armată, nu ne-am văzut vreo șase luni.
Cred că nu a trecut prea mult timp de când ne-am despărțit.
Dar...
...mi-e dor de ea.
Mi-e dor, cu adevărat, de ea.
Mai devreme am urmărit o femeie care semăna leit cu Yujin.
Tu...
Acum pot să înțeleg cum s-a simțit Yujin alergând după cineva ce semăna cu Joon-sang.
Biata de ea s-o fi simțit, probabil, mult mai rău.
Sunt atâtea lucruri pe care-aș fi dorit să le fac împreună cu ea.
Dar n-am avut șansa să fac nimic din ce mi-am dorit.
Cu timpul, o să te simți mai bine.
După cât timp? Când voi începe să mă simt mai bine?
Când va fi trecut un timp egal cu cel de când o cunosc?
Știu că sună stupid,
dar nu mă pot abține să nu-l invidiez pe Joon-sang.
Mi-e atât de somn că nu-mi dau seama dacă mănânc sau nu.
- Tot așa ocupată ești? - Nici să nu-mi amintești.
Chelin a devenit obsedată de muncă și ne face viețile un calvar.
Știu că suferă din cauza lui Joon-sang.
Deci așa se poartă Chelin.
Fie vorba între noi, vreau să știu...
cât timp vor păstra prietenii noștri răceala asta.
Știu că Yong-kuk a fost cam dur
dar nu-i suport înstrăinarea asta.
În plus, nu vreau ca tu și Joon-sang să vă purtați
ca și cum ați face ceva greșit.
Jin-suk, știi că Joon-sang...
își amintește de voi toți?
Serios?
Când se află într-o situație similară
sau ceva îi stimulează memoria,
își amintește.
A spus că-și amintește de prietenii noștri.
Yujin. Hai să ne reunim cu toții.
Chiar dacă vom sfârși prin a ne certa, noi ar trebui să facem primul pas.
Jin-suk...
O să stabilesc ziua și locul împreună cu Yong-kuk.
Cred că se simte îngrozitor pentru ce i-a spus lui Joon-sang.
Nu trebuie să te străduiești așa.
Lui Sang-hyuk și Chelin...
le e greu încă să accepte.
Nu vreau să-i împovărez.
- Yujin... - Întâlnirea noastră, a tuturor...
Hai să facem asta
după ce va mai trece o vreme.
Vii în seara asta acasă la Joon-sang?
Acasă la Joon-sang?
E ziua lui de naștere.
Asta e șifonată. Nu puteți face nimic cum trebuie?
- Yong-kuk? - Încă n-ai terminat?
Ce ai de gând să faci diseară? Vii sau nu?
- Ce-i în seara asta? - Ți-am spus că e ziua lui Joon-sang.
Nu mă poți lăsa baltă. I-am spus lui Yujin că aduc toată gașca.
Aș fi un trădător dacă aș veni, la fel dacă n-aș veni.
Reflectează la ce le-ai făcut lui Yujin și Joon-sang.
- Pe Sang-hyuk l-ai invitat? - Nu pot să-i spun.
Nu putem trăi așa la nesfârșit, fără să vorbim unul cu celălalt.
O să-i anunț eu pe Chelin și Sang-hyuk.
Tu ai grijă să-ți faci apariția.
Ne vedem mai târziu.
Chelin.
Du-te.
Pleacă cât sunt dispusă să te las să pleci.
Alo?
Salut, Yong-kuk.
E ziua de naștere a lui Joon-sang?
Păi...am o sesiune de înregistrări în seara asta.
O să mă gândesc.
Bine.
Am pregătit prea multe?
- S-ar putea să vină Jin-suk. - Jin-suk?
Ceilalți prieteni par a fi ocupați așa că am invitat-o pe ea ca reprezentant.
Chiar am pregătit prea multe.
Chiar dacă nu vine nimeni, o să le mănânc pe toate.
Joon-sang.
La mulți ani.
Mulțumesc.
Sang-hyuk.
Te simți mai bine? La mulți ani.
Intră.
Vrei să bei o cafea? Mă duc să prepar.
- O fac eu. - Rămâi, o aduc eu.
Arăți bine.
Tu ce mai faci? Am auzit că ai o nouă emisiune.
De unde știi?
Joon-sang e admiratorul tău.
Înțeleg.
Am realizat un nou program împreună cu dl. Yoo.
Ai slăbit.
Nu degeaba colegele mele cred că sunt mult mai chipeș.
Cred că iar sari peste mese.
Iar începi cu cicăleala?
Yujin...
Ești fericită?
N-am văzut-o niciodată strălucind așa când era cu mine.
Mă bucur.
Să ai grijă de ea...
ca să nu plângă sau să sufere.
Și...la mulți ani, Joon-sang.
Apreciez sincer gestul tău.
Plec.
Apropo, i-am luat un interviu mamei tale în emisiunea noastră.
E o femeie impresionantă.
Da?
Mama ta și tatăl meu au absolvit liceul împreună.
Nu-i așa că au avut un destin interesant?
Ca al tău și al meu.
Noapte bună.
Yong-kuk.
Îți mulțumesc că ai venit.
Îți mulțumesc că mi-ai găsit prietenii.
Nu i-am căutat eu. Ei au venit să te caute pe tine.
Așa deci...
Mai e o persoană de găsit.
Du-te s-o vezi pe Chelin.
Cred că se întreabă ce faci.
Bine.
Am plecat.
Min-hyung.
Eram îngrijorat că n-o să te găsesc aici.
Ar trebui să-ți sărbătorești ziua de naștere împreună cu Yujin. Ce cauți aici?
M-am înșelat în ce te privește.
Și ca Joon-sang, și ca Min-hyung.
Regreți?
Da, regret.
Dacă regreți,
întoarce-te la mine.
Pe Joon-sang l-am uitat, dar pe Min-hyung nu.
Kang Joon-sang a plăcut-o pe Yujin,
dar Lee Min-hyung m-a plăcut pe mine.
Chelin.
Min-hyung. Mai gândește-te.
Chiar mă plăceai.
Hai să ne întoarcem la ce-a fost.
Știi că nu putem face asta. Nu te purta așa.
Atunci de ce ești aici? De ce ai venit?
Yujin te-a rugat s-o faci?
Ca să mă compătimești și să mă alini?
Am venit să caut o prietenă. O prietenă de altădată numită "Oh Chelin".
O prietenă?
Nu am nevoie de un prieten pe nume "Kang Joon-sang".
Îl vreau pe Lee Min-hyung.
Cred că nu a trecut destul timp.
Îmi pare rău, Chelin.
O să te fac să te întorci la mine.
Așteaptă și-o să vezi. O să te întorci la mine.
Mănâncă tot.
E bun.
M-am gândit la ceva.
Dacă nu aș fi venit în Choonchun,
nimeni n-ar suferi acum.
Apoi m-am gândit iar.
Dacă nu aș fi venit, nu te-aș fi cunoscut pe tine.
Nu știu de ce am venit în Choonchun, dar te-am cunoscut pe tine.
Nu știi de ce te-ai transferat la liceul din Choonchun?
Nu, nu știu.
Știu eu motivul.
Mi-ai spus că ai venit ca să-ți găsești tatăl.
Asta am spus?
Îmi căutam tatăl.
Tata...
E un cuvânt totalmente străin pentru mine.
Mama ta nu ți-a spus nimic despre el?
Nu am întrebat pentru că nu mai e printre noi.
Deci a murit.
Termină de mâncat.
O să plec doar când o să mănânci tot.
Bine.
E delicios.
Mi-ai spus că ai venit să-ți găsești tatăl.
Chiar l-am iubit pe acest om.
Dar el m-a părăsit. Apoi m-a uitat.
Și a murit.
Se pregătește să plece în străinătate, la studii.
Provine dintr-o familie respectabilă. Ar trebui s-o cunoști.
- Nu intenționez să cunosc pe nimeni. - Trebuie.
Nu suport să te văd deprimat din cauza lui Yujin.
- Însoară-te ca să moară de ciudă. - Mamă!
Dacă nu vrei să mă implic eu, găsește-ți tu pe cineva.
De problemele mele mă ocup eu.
Atitudinea ta nu face decât să înrăutățească situația.
Dar e bine să cunoști oameni. Întâlnește-te doar o dată cu ea.
Îmi pare rău.
Sang-hyuk. Sang-hyuk!
Iar îți pierzi timpul. Nu-l cunoști pe fiul nostru?
Pe tine nu te doare sufletul pentru Sang-hyuk?
Îmi pare atât de rău pentru el.
A luat deja o hotărâre.
Da?
Tată.
- Putem sta de vorbă? - Sigur. Te rog, ia loc.
Sang-hyuk.
Ți-e greu, nu-i așa?
Nu e ușor să renunți la dragostea ta.
Tată.
Înainte nu credeam în soartă,
dar acum, cu siguranță, cred.
Îl cunoști pe Lee Min-hyung, nu-i așa? Cel care seamănă cu Joon-sang.
Lee Min-hyung chiar este Joon-sang.
Am crezut cu toții că a murit în acel accident,
dar și-a pierdut doar memoria.
Joon-sang și Yujin...
Vrei să spui că Joon-sang trăiește?
Acel Lee Min-hyung din stațiunea de ski.
Da.
El este Joon-sang.
Știi că Joon-sang este fiul lui Kang Mi-hee.
E un destin interesant.
Tată.
- Ți-e rău? - Nu, mă simt bine.
Cred că tu ești obosit. Ar trebui să te odihnești.
Dna. Kang Mi-hee n-o să vină până poimâine.
E o chestiune urgență.
Aveți un număr de telefon la care o pot contacta?
- Aveți un apel telefonic din Coreea. - Cine este?
A spus doar că e vorba de o chestiune urgentă.
Alo?
Despre ce este vorba?
De ce nu mi-ai spus că Joon-sang e fiul tău?
N-am avut niciun motiv s-o fac.
Ai făcut un secret din asta...
...pentru că e fiul meu?
Ce spui?
Este...
...fiul meu? Este fiul meu?
- Nu are nicio legătură cu tine. - Atunci cine e tatăl lui?
- Cine e tatăl lui? - Nu sunt obligată să-ți răspund.
Trebuie să închid.
Ați venit s-o vedeți pe mama?
Sang-hyuk mi-a spus
că dvs. și mama ați studiat la același liceu.
Chiar ești Kang Joon-sang?
Da. E adevărat.
Cum s-a putut întâmpla asta?
Aveam intenția să vă fac o vizită.
Sunt curios în legătură cu un lucru.
Despre ce anume?
În stațiunea de ski ați spus că am venit să vă văd în Choonchun.
Așa este.
N-am pomenit, din întâmplare, nimic despre tatăl meu?
Tatăl tău?
Da, despre tatăl meu.
Ați fost prieten cu mama.
E posibil să vă fi întrebat despre tatăl meu.
Știți cine este tatăl meu?
Păi, ar putea fi cineva cunoscut mie, dar...
Deci nu știți cine este.
Vrei să știi asta?
Mi-aș dori.
Deși ar putea părea stupid să fiu curios în privința lui în acest moment.
Mama ta nu ți-a spus?
Nu.
Am întrebat-o, dar nu vrea să vorbească despre asta.
Nu cred că mai trăiește.
Ar putea părea absurd să-l caut.
Vrei să spui că a murit?
Așa am înțeles.
Hyun-soo...
...a murit?
Tatăl tău a murit?
Vă amintiți de cineva?
Ar putea fi cineva cunoscut,
dar nu știu cine.
Înțeleg.
Ți-aș putea părea deplasat spunând asta,
dar n-ar trebui să insiști
dacă mama ta nu vrea să-ți spună.
I-ar putea deschide răni mai vechi.
După o vreme, sunt sigur că o să-ți spună adevărul.
N-ar trebui să insiști dacă mama ta nu vrea să-ți spună.
I-ar putea deschide răni mai vechi.
Iată-l și pe al nostru Superman, în carne și oase.
Nu-mi oferi rânjetul ăsta. Ai de gând să te apuci de treabă sau nu?
Scuze.
Știu cum trebuie să te simți, dar dă-mi voie să-ți pun o întrebare.
Ți-ai recuperat și amintirile, și iubita.
Acum ce mai cauți?
Îmi caut tatăl.
Poftim?
Dintr-odată, sunt curios să știu cine e tatăl meu.
Simt o povară apăsându-mi sufletul.
Vrei să-ți dau leacul pentru asta?
Te vei vindeca când vei avea propriul tău copil.
Ești doar nerăbdător să te însori.
- Fii serios... - Bine, bine.
Postura asta de 'băiat rătăcit' nu te prinde, Lee Min-hyung.
Apropo, a sunat Yujin. De ce nu-ți iei mobilul la tine?
Părea îngrijorată. Telefonează-i.
Fiul dvs. v-a căutat la birou.
Vrea să-l sunați imediat ce reveniți în țară.
Mergeți la hotel?
Nu, vreau să merg la Choonchun.
De ce?
Nu răspunzi la telefon, iar de la birou chiulești.
Am fost foarte îngrijorată.
De aceea sunt aici.
Ce pui la cale?
Hai să ne plimbăm puțin.
Ce-i atât de amuzant?
Mi-am adus aminte de părinții mei. La fel se derulau și întâlnirile lor.
- Se plimbau? - Da.
Nu aveau bani, dar nici nu doreau să stea despărțiți.
Așa că se plimbau, pur și simplu, prin zonă.
Per ansamblu, cred că făceau câte zece ocoluri.
Cum era tatăl tău?
Era un om atent și grijuliu.
Ca tine.
Sunt grijuliu?
Țin minte, cred că aveam 11 ani,
...noaptea când a nins prima oară.
Mergeam prin zăpadă, iar tata mă ducea în spate.
Nu mi-am dat seama până atunci cât de cald e spatele tatălui meu.
Deci așa sunt tații.
Așa era tatăl tău.
Asta e...
...ceea ce te frământă?
Asta este?
Nu, de ce m-ar frământa așa ceva când te am pe tine?
Ce drăguț.
Mergem să aruncăm o privire?
- Da, accept. - Da, accept.
Vă jurați unul celuilalt să vă iubiți și să vă respectați cât veți trăi?
- Da, jur. - Da, jur.
Acceptați darul făcut vouă de Tatăl Nostru, și anume copiii,
... și jurați să-i învățați să trăiască creștinește?
Eu aș accepta.
Nu mai glumi.
- Accept. - Da, accept.
Luați-vă de mână.
- Cred că e o repetiție pentru nuntă. - Îi invidiez.
La bucurie și la necaz, te voi iubi
până când moartea ne va despărți.
Te iau ca soț al meu și jur să te iubesc și să te prețuiesc
la bine și la rău,
în fericire și necaz,
te voi iubi până când moartea ne va despărți.
Vă declar solemn soț și soție.
Ce faci?
Mă rog.
- Pentru ce te rogi? - Îi mulțumesc Domnului pentru ziua de azi.
Și...
Îi sunt recunoscătoare că acum ești alături de mine.
Ar trebui să te rogi și tu.
- Ce faci? - Mă rog.
O iubesc pe această femeie.
Vreau să îmbătrânesc alături de ea.
Vreau să fiu tatăl copiilor ei.
Pe femeia mea iubită și pe copiii noștri...
vreau să-i apăr și să-i prețuiesc.
O iubesc.
Cine e?
Bună seara.
N-ar fi trebuit să te deranjezi.
Ești musafira defunctului meu soț.
Mulțumesc.
Știi de ce mă aflu aici?
Nu.
Fiica ta se numește Jung Yujin?
Da.
Înseamnă că știi cine e Kang Joon-sang.
Joon-sang...
...este fiul meu.
Vrei să fii...
...soția mea?